"Jag sökte mig själv." Herakleitos, 500-talet f.Kr.
Det där passar inte ihop. Slipsen funkar inte med kragen.
-Och ta nya strumpor. -Fan...
Dra för gardinerna, sjuklingen mittemot tittar ju!
Han är ju dödssjuk. Låt honom ha kul.
-Är det här bra? -Rött och svart, lite Jeanne Mas.
-Vem är det? -Det luktar 80-tal, lite Mitterrand.
Jag vill nog inte jobba för honom.
Vi stack ju till Västindien ett år för att slippa killen.
Och glöm inte: Lite flegmatisk som vanligt.
Lite snobbig och flegmatisk.
Säger du så till dina elever? Vad tycks?
-Det duger. -Men... Är det "wow" eller inte?
Jo, det duger.
-Okej. -Huvudsaken att det känns bra.
Jag ska träffa Alexandre Taillard de Vorms, ministern.
-Kan nån italienska? -Arthur Vlaminck.
Ursäkta... Förstår ingen italienska här på UD?
-Jag förstår, men talar det inte. -Otroligt!
Fatta mod.
Monsieur Vlaminck? Följ mig.
Tack.
Ja, stig in.
-God dag, jag ska träffa ministern. -Monsieur Vlaminck?
Ni kan vänta så länge. Agnes säger till.
Hur står det till, kamrat?
Det var svårt att få hit er. Undviker ni mig? Ni var inte lätt att hitta.
Men ni är ju vänster, och jag...
Har ni sett? Jarnac! På en jordglob!
Vi befinner oss på ett sjunkande skepp.
Är skeppet då till höger eller vänster? Vad säger ni?
-Ja, vänstern... -Ett glas vin?
Det är en liten röd Meursault. Mycket intressant.
Ni älskar ju böcker. Titta vad min son gav mig.
Har ni rena händer? Det är en förstautgåva.
Titta på sidan 80, längst ner. Läs det!
-Har ni läst det? -Nej.
"Där det finns en vilja, finns det en väg."
Mao citerade Lenin, som citerade Hazlitt-
-som var inspirerad av ett kinesiskt ordspråk. Cirkeln är sluten!
Jag behöver ett lag, en kommandostyrka.
Reaktiva människor, som alltid är i rörelse. Ett kommando.
Den balans som världen vilar på sen 50 år är bruten. Broken, rotto!
11 september gjorde USA medvetet om både sin styrka och sin svaghet.
De nykonservativa skapar nu en strategisk säkerhetsdoktrin.
Den handlar om det preventiva kriget. Man slår för att man anar ett hot.
Det är en pitbulltaktik. Farligt.
USA håller på att isolera sig-
-och därför riskerar de att förblindas.
De är besatta av ett enda land: Lousdémistan.
Diktatur - visst. Diktatur, vapenprogram, rykten...
Men är det ett skäl till att spränga det i luften?
Premiärministern väntar i telefon.
Jag ringer upp. Han vill tala om sitt informationsprojekt.
-Det ska rädda Seychellernas tonfisk! -Förlåt?
Var var vi? Vi talar ju om viktiga saker.
Just det, USA. Hökarna där tror att de kan världen, men så är det inte.
Till skillnad från Frankrike och England kan de inget om Afrika.
De kan inget om Kina och arabvärlden. Vilka uppfann nollan? De vet inte.
Det gäller att inte falla i fällan.
Rädslans fälla, resignationens fälla...
...och värst av allt: okunnighetens fälla.
USA:s utrikesminister har 80 anställda med enorm makt.
Vi är ett tiotal. Det är ett litet skepp.
Skepp, förresten. Det är en båt, en kanot...
...en flotte. Men på den vill jag ha de bästa.
Ni är ung, men kan analysera. Många talar gott om er.
Jag tror på er och behöver er ombord.
-Jag känner mig hedrad, men... -Jag anförtror er det viktigaste:
Språket.
-God kväll. -God kväll.
En ledig kväll! Lyckades du tämja honom?
Var du flegmatisk och snobbig?
-Vad fick du? Honduras? -Honduras? Varför då?
-Du sa väl att vi har varit där? -Nej.
-Nej, han gav mig språket. -Språket?
-Ska du ge dem tallektioner? -Nej, språket är...
...vad de ska säga. Fel ordval kan ju utlösa en internationell kris.
Det lär de väl förklara sen.
-Vill du jobba för en högerkille? -Han är ganska allmän.
Kabinettssekreteraren är vänster. Och han lär stå upp mot USA.
Perfekt, då är han ju rena Stålmannen. Och så är han snygg.
-Är han lika sexig som på tv? -Det hör väl inte hit.
Nej, han har visioner.
-Du har en tro som försätter berg. -Som alla killar utan far.
Det kommer att gå strålande. Du hittar nog mycket att säga.
Intelligenta saker...och roliga.
-Perversa. -Perversa?
Ja.
"Striden är alltings fader." Herakleitos, fragment nr 129
Ha en bra dag.
Är ni den nye talskrivaren? Jag ska se om M. Maupas tar emot.
M. Maupas tar emot.
Jag börjar få nog av oväntade frågor. Och Ledrain tillhör ju majoriteten.
De pratar gärna om 67 års gränser, men de vet inte var de går.
-M. Maupas? Presidenten i telefon. -Tack.
-Ja, det är jag. -Och frågan om CAP, då?
Varje onsdag är likadan. Jag har inte ens tid att ta en smörgås.
Och nu är det frågestund på tisdagar också.
-Arthur, ja. -De vill svälta oss, helt enkelt.
Jag är glad att ni börjar hos oss.
Alexandre sa att ni ska vara talskrivare.
Ni är den ende här med en fungerande hjärna. Resten är redan yrkesskadade.
Jag sätter er nog genast på talen till FN:s generalförsamling-
-och Statsvetenskapliga institutet. Men han vill inte några vanliga tal.
Han vill ha det han kallar "en viskning från Skaparen".
-Skaparen? -Ja.
-Knepigt, men det blir en bra övning. -M. Maupas? Här är presidenten.
Sylvain Marquet är vår rådgivare i Europafrågor. Han hjälper er.
Sylvain. Det här är Stéphane Cahut, vår Mellanösternrådgivare.
En hungrig sådan, M. Marquet.
Jag har redan lovordat dig. Det är viktigt att ni kommer överens direkt.
Bär en matchande kostym i framtiden.
Men undvik svart, speciellt med svart slips. Då ser du ut som en livvakt.
Och om nån nämner NATO säger du: "NATO, förbarmande..."
Det visar att man är en riktig diplomat.
-Det är en gammal vits här. -Okej.
-Och vad gör jag nu? -Hittar ett kontor om det finns.
Du är inte statstjänsteman, va? Du blir nog ambassadråd. Fast ockult.
-Ockult? -Osynlig, utan bevisad existens.
Du är inofficiell. Det får bara finnas ett visst antal rådgivare.
Och diplomatpassen blir bara mer och mer värdelösa.
-Okej... Och vart går jag nu? -Expeditionschefen. Han lär säga nej.
-Till vad? -Allt.
-Maupas? -Han är kabinettssekreterare.
-Expeditionschefen sköter logistiken. -Administrationen.
Nej, den sköter de geografiska enheterna om.
Ovanför dem har vi generalsekreteraren.
Sen har vi enheterna för ekonomi, strategi och kultur.
Tack, nu är allt glasklart.
-Fuma! Hur är det på Mayotte? -Rena garderoben.
-Odile! Här är dossiern. -Tack.
-Rapporten från Jemen. -Tack.
Patricia? Har du dossiern om Kongo?
-Varsågod. -Tack.
Åh, vad skönt när det lugnar ner sig.
-Rådgivarna brukar inte sitta här. -Jag är "ockult", Odile.
-Låtsas inte om mig. -Det vore väl synd.
Kan man träffa M. Maupas? Jag är osäker på vår hållning.
Är vi för Tyskland i Säkerhetsrådet?
Lite choklad?
Ni har glömt ekologin.
I Europa går alla subventioner till stora odlare.
Ja, men blå och grön box är för miljökompensation.
Kan vi tala om nåt viktigare nu? Hur många dog i attentatet?
Ursäkta att jag stör. Kan jag tala med er?
Ja, jag ringer så snart jag har en sekund.
Varsågod, Cahut.
Kan jag få tala med strategiske chefen, tack?
God dag, Arthur Vlaminck. Jag förbereder ministerns tal i Berlin.
Jaså? Ministern bad mig om samma sak.
-Vi kan väl träffas? -Är ni talskrivare?
Nej, nej, nej!
Har ni tid om två timmar? Vem är ni egentligen?
-Ministern... -Claude! Vad fan är det med NATO?
Herr minister, jag...
Som Frankrikes utrikesminister är det min fasta övertygelse-
-att Tyskland måste hitta sin plats...
Nej...en fundamental plats...
-Ta en kaka. -Nej, tack.
Ni äter ju inget. - En kaka, Patricia?
Din företrädare kallade första utkastet för martyrversionen.
-Vems är katten? -Den tillhörde M. Maupas företrädare.
-Så han behöll den? -Ja. Möblerna och inredningen också.
Och gymnastikskorna.
Ja, hallå? Kan han ringa om fem minuter?
Mina herrar. Kan ni vara tysta, är ni snälla?
Då så, Arthur... Just det, ja.
Det här verkar jättebra.
-När visar ni det för ministern? -Bäst att du ger det till honom.
Han längtar efter att få se det.
Så där, ja. Lycka till nu, Arthur.
Stig på, M. Vlaminck.
-Herr minister? -Stig in!
Talet, herr minister.
Tack, kamrat!
Nej, det här kräver mycket mer arbete.
Jag vill tala om Afrikas stora sjöar. Det är rena krutdurken.
-Ingen tar det på allvar. -Det är med.
Vi måste tala om det! Var strukturerad!
Vi har tre viktiga principer. Framhåll dem, ingen annan gör det.
Ansvar. Enighet. Effektivitet. Det krävs för att agera.
-Ja, men Tyskland i... -Nej!
Sluta härma alla dryga diplomater med kvastskaft i arslet!
-Vad ska jag skriva, då? -Fråga Maupas. Börja om från början.
Jag skrev ju om Afrikas stora sjöar på sidan 10!
Nu försöker vi lösa det här lugnt och sansat, Arthur.
Hör på. Sätt Afrikas stora sjöar på första sidan. Då blir han nöjd.
Men...
Kommer han att läsa det?
Bra, det var bättre.
Och Libanon? Vi måste tala om Libanon.
-Det är på sidan 8. -Strukturera, sa jag.
-Legitimitet. Klarhet. Effektivitet. -Ni sa ansvar, enighet, effektivitet.
Det är faktiskt det vi har gjort.
Sidan 1 handlar om legitimitet, sidorna 5-6 om enighet.
-Och i slutet har vi effektiviteten. -Jo...
Ja...fast nej! Allt är på sidan 1, sen tuggas det bara om.
Men vi måste hamra in budskapet! Det här är för mesigt.
Alla statschefer kommer dit och de är idioter. De hinner inte tänka efter.
Så: Legitimitet - pang, pang, pang!
Enighet - pang, pang, pang! Effektivitet - bom, bom, bom!
Annars blir det krig.
Därför borde vi stödja Tyskland i Säkerhetsrådet. Som en fin gest.
England går emot oss om Lousdémistan.
Dessutom lovade du kanslern det i Frankfurt.
Då får vi stödja dem. Har vi lovat, så har vi.
Tyvärr har du även lovat Grekland och Slovakien.
Vi kan inte ta in grekerna och slovakerna i Säkerhetsrådet!
Då stöder vi ingen. Det viktiga är Mellanöstern och USA.
Låt Europa friteras i sin egen smet.
Du måste tala med presidenten om du lämnar Tyskland i sticket.
Presidenten! Han tjatar bara om nån kulturattaché från Fiji.
I så fall måste du förvarna tyskarna. Av ren artighet.
Du har rätt, Claude. Ring dem åt mig.
-Tack för ert stöd. -Ingen orsak. Du var väldigt duktig.
-Stämmer det här med Tyskland? -Jag ska nog övertyga honom.
-Grekland och Slovakien får vänta. -Då skippar jag det.
-Hur långt kan jag gå med Afrika? -Tala med vår rara Valérie.
Hon kan tipsa om vad som går för sig.
Passa på att fråga rådgivarna vad de tycker. Det gillar de.
Jag ville vara snäll och sa att ditt tal är bra, men det finns problem.
"Legitimitet, enighet, effektivitet" säger ju inget. Var konkret.
Och du använder "vara" för mycket. Han vill bara ha handlingsverb.
Sylvain Marquet, Europarådgivare
Oss emellan, ambassadören... Den dossiern kan vi glömma.
På pappret är det bra att pressa Jordanien för saudiernas skull.
Jag gillar också biljard, men alla måste spela vid samma bord.
De talar ju inte ens med varandra.
Det vet minsta barnrumpa, herr ambassadör! Visst... Ja...
G. van Effentem, USA-rådgivare
Okej...
Det måste göras om, ditt kukhuvud.
-Gör det nåt om jag kallar dig det? -Nej...
Men är det okej, eller?
Allvarligt så måste du skriva om minst tio gånger.
Hellre nu än senare.
-Har du nåt kontor? -Ja.
-Var? -Mitt emot, i andra flygeln.
Tyskarna tänker vänta och se. Amerikanerna vill ha krig.
Tepåsarna i England följer efter som en fårskock.
Ambassaden bekräftar.
Valérie Dumontheil, Afrikarådgivare
Afrika är speciellt. Man måste känna det.
Och ni verkar redan ha känt det viktiga.
Ert tal har allt. För en nykomling är det beundransvärt.
Jag vet ju inte... Jag bara...
-Har jag glömt nåt om sjöarna? -Nej, det är bra. Kort och koncist.
Vinklingen är bra.
Det som inte är bra är det här.
Skjortan som sticker ut. Den skrynkliga kavajen. Och skorna.
Konstiga skor. Varför skiner de inte?
-Jag putsade dem i en kvart. -Där har vi det.
En diplomat blankar sina skor. Här är innehåll och form samma sak.
Jag ska kunna sminka mig med hjälp av dina skor.
Nej, här finns ju ingen ordning alls.
Ett tal i FN är ingen korridorsfest.
Mellanöstern får han fråga mig om, annars får vi en ny konflikt.
Lousdémistan har många religioner.
Skriv ut tio exemplar.
-Nej, det här är värdelöst. -Talet är bra. Det är inte problemet.
Det är att ta upp allt på tio sidor, i fetstil och med dubbelt radavstånd.
Jag vet att ni är expert och vet hur det ska se ut.
Men till New York kommer bara statsöverhuvudena.
Då är det för många klichéer.
Allt om Afrika skjuter bredvid målet och är felaktigt.
Och truismerna i avsnittet om sjöarna är skrattretande.
Nej, inga truismer! De förstör allt.
Varför frågade du inte henne?
Vi får börja om från början. För femtielfte gången: Strukturera.
1. Ansvar. Vi måste göra nåt åt krisen.
2. Enighet. Ingen kan lösa problemen på egen hand.
3. Effektivitet. Varför då? Jo, för att vi måste agera.
Alla är beroende av varandra, så vi bör agera genom FN. Resten är bjäfs.
Ni har rätt, ministern. Legitimitet, enighet, effektivitet.
-Claude. -Allt det här om att agera...
...och det ömsesidiga beroendet är bra.
Men det viktiga är ändå att lösa det här med Tyskland.
Det är ett land som vi inte kan förbise, vare sig vi vill eller inte.
-Och det gäller egentligen alltihop. -Du har rätt.
Vi stöder dem. De kommer ändå aldrig in i Säkerhetsrådet.
Då så. Det här är er röra.
Och det är synd. Europa ska inte handla om krassa beräkningar-
-och teknokrater som diskuterar storleken på fiskyngel och mjukostar.
Europa ska vara en vision och dess symboler.
Instämmer. Vi sköter det.
Där ser du. Jag sa ju att du skulle få göra om talet. Fast bara en gång.
Med ett kontor kan du ju bre ut dig. Och ditt kontor är större än mitt.
Dumontheil är helt otrolig. Hon godkände ju talet!
Äh... Att krossa dig inför ministern är som att knulla dig.
Jo, allvarligt.
Det är kontorssex. Du kommer att gilla det.
Man jävlas inte med nån av elakhet. Nej, det är en kärleksrelation.
Och sen kan man jävlas tillbaka, efteråt.
Det är som en smekning. Man älskar...
Du smeker hennes blomma, du plockar hennes ros
Jag fyller hennes grotta, jag skördar hennes aprikos
Jag tar en tur i gräset
Tro mig, du lär gilla det.
-Vilken trevlig vaktmästare. Här. -Tack.
Ditt nya kontor är fint. Lite rörigt, men fint.
-Hur är din sekreterare? -Viril. Det är en kille.
Och att vara taskig är tydligen som att älska.
Jaså?
Det låter oschyst. Jag kan kolla om hon är värd det.
Nej då... Men killen som sa det sjöng en helknäpp låt...
"Jag går i din grotta..." Nej, så här:
"Jag förseglar hennes grotta, jag skördar hennes aprikos"
Inte illa! Den ska jag lära eleverna.
Oj då. - Ja, ministern? -Hur går det?
Jag... Det går framåt.
Ni verkar ha det jobbigt. Jag ska hjälpa er ur knipan.
Ni känner nog till den store poeten Hector Marlier. Han är en vän.
Han kommer att ringa upp er och blåsa liv i er text. Lycka till, kamrat.
Du borde ha sjungit den där sången!
Ursäkta.
-Ja? -M. Vlaminck? Det är Hector Marlier.
Åh...Hector Marlier!
Alexandre sa att ni sitter i skiten. Förlåt, att jag kan bistå er.
Jag hjälper så gärna till.
Hector Marlier... Googla honom!
-Nej, vi har inte internet. -Va?
-Det har vi i lågstadiet. I förorten! -Här är det förbjudet.
Vi har ett eget system som styrs av "koden".
"Koden?" Det låter James Bond.
Nej, "koden" är kodavdelningen. De jobbar där nere.
-Under gården? -Nej, på andra sidan.
-De jobbar under fontänen. -Under fontänen?
De kodar alla meddelanden.
Titta här, vad jag fick i dag.
Många har försökt skrota systemet, men de är jättemäktiga.
Vi är det enda stället utan internet.
Finansen och inrikes har det, men inte vi.
-Idioten har strukit mitt tal! -Få se.
"Det blir aldrig natt när freden dör. Pilgrimen är vår färjkarl." Marlier.
Vilken produktplacering. "Floderna fylls av strandade hopp."
-Marlier, du förseglar vår grotta...! -Vad fan ska jag göra?!
Ingen aning...
Lägg till nåt och rör inte resten.
-Vad ska jag ta? Pilgrimen? -Ja, pilgrimen är bra.
-Claude? -Arthur. Kan jag hjälpa dig?
-Jag har problem. Med ministerns vän. -Så här dags?
-Hector Marlier? -Ja.
-Jag satte två citat precis i början. -Du ser, du lär dig snabbt.
När det gäller Tyskland så stöder vi dem.
Jag talade med ministern. Han hade ätit gott.
"I förändringen finner tingen vila." Herakleitos, frag. 84
Nå, Hector, vad tycker du?
Jo, det känns som att det är två texter.
Det du har skrivit själv i början är utmärkt, men resten...
Din kille tjafsar om enighet, effektivitet... Det är inte likt dig.
-Tack, Hector. -Jo, min hederslegion...
Ja, du hörde själv.
Gör om andra delen och ta bort allt fett.
Lämna musklerna, senorna och nerverna.
Motsatsen till lammgryta.
"Beteende..." Det fattas ett -n. Där. "Beteenden."
-Akta, du har gjort ett veck där. -Det är ju byxvecket!
Vilken ska jag ta?
-Den här är fin. -Men jag älskar rött.
God dag.
-Hej. -Så där, ja. Lysande.
Är det okej? Lite mindre kukhuvud.
-Enighet, effektivitet. -God dag, Arthur.
SOLIDARITET MED FAMILJEN JINGOULOU
Då måste ni träffa den strategiske chefen, M. Castela.
Det är han som... Det beror på.
-Much better. -Thanks.
-Vi måste mobilisera oss. -Är det morföräldrarna?
Vi sätter i gång, för vi har mycket att gå igenom i dag.
Ministern vill uttala sig om Turkiet.
Eftersom det är onsdag, skriver vi en fråga till nationalförsamlingen.
I går åt vi inte på grund av Bahrain. Nu börjar jag få nog.
Vår fantastiske attaché övertalar en ledamot att ställa en fråga.
Det är ju därför de är där.
-God dag. -Åh, miss Angouleme.
Sluta kalla mig "miss Angouleme".
-Men du har ju varit det. -Det är preskriberat. - Okej.
-Jag har fixat nån för Turkiet. -Det går bra för ungdomarna.
I morgon blir det senaten. - Vem är dagens brottsling? Dubos?
Nej, majoriteten vågade inte. Bättre upp.
En bonus - kommunisten Jacques Duferrand.
Kommunisterna avgudar ju Taillard.
Stéphane förbereder ministerns svar och Arthur redigerar det.
På en A5-sida, du vet. Pang, pang - som han gillar.
Nu ska jag till baren. Det är där det sker.
Just det. Duferrand vill att nån kollar frågan.
-Vem fixar det? -Arthur.
Ja, ta frågan också. Gör den lite aggressiv, så att det låter äkta.
Visst är det ett problem att samma personer, oftast jag-
-skriver både frågorna och svaren?
Dels blir det en skendemokrati, dels svälter vi ihjäl.
De vet säkert att jag inte ens får äta en smörgås i mitt lilla vindsrum.
Inte ens en trekantig club sandwich.
-De är alltid trekantiga. -Du ser, det hade jag glömt.
-Tur att talet blev klart i går. -Jag skulle nog inte ropa hej ännu.
I morse ringde han Jean-Paul Brizon, hans vän filosofen.
Hans slogan, "Resiliens i hjärtat av stan", syns överallt.
Ordet "resiliens", vad det nu är, lär dyka upp. Jag bara förvarnar er.
Det är urtypen för ett koncept utan innehåll:
" Soft knowledge " för att vara trendig.
Sluta med såna vagheter, jag orkar inte mer.
Frågan var för kort, svaret var okej.
I skrift alltså. Det märks att ni aldrig håller tal.
Tal är inte er grej. Man fastnar i texten! Borgmästaren fastnar aldrig.
Utmärkt inlägg. Ni är vår bäste talare.
Tack, Bruno.
Där hör ni.
"Den dumme grips av fruktan inför alla samtal."
Herakleitos, fragment nr 73
Säg att ni uppskattar att emiren beaktar vår radarexpertis.
Hans land kan spela en stor roll i Mellanöstern.
Vår radar är den bästa. Ert land kan dra stor fördel-
-av Frankrikes expertis. Er region borde inte vara beroende av USA.
Fan ta er, Cahut! Jag är ingen vapenförsäljare.
Jag sliter inte häcken av mig för att sälja vapen som de vore dildoar!
Om vi inte får fotfäste i regionen kommer samtalen...
Men det här handlar om politik!
Helvete! Nu la jag på luren också.
Martine! Ring upp den idioten. - Ursäkta.
-Martine! Jag har mycket att göra. -Jag försöker, men de svarar inte.
Hör på. Jag inledde förhandlingarna, och nu får ni ta hand om dem.
Ni smörjer dem nog. - Talet, Arthur.
Men vi måste tala om Israel-Palestina och Lousdémistan.
-Det var bättre. -Gällande krisen bör vi...
-...insistera på... -Insistera? Det är bråttom!
Det här kan inte skjutas upp längre.
Jag får ju göra allt själv! Ni tar kål på mig.
Glöm allt vad bekvämlighet heter. Vår ryggrad är skyndsamhet.
Alexandre? Vi har ett litet problem. Kan jag låna dig några minuter?
Är det tyskarna igen?
Ett av våra fartyg står i brand utanför Lousdémistan.
Det är på väg mot hamnen. Fyra miljoner invånare är i fara.
-Är det terrorister? -Nej, ett dumt mänskligt misstag.
Porquerolles hade varit bättre!
De nykonservativa väntar bara på en incident för att skicka flottan.
Vi kan inte börja kriga för att nån glömde fimpa!
Okej, nu får vi koncentrera oss.
-Vi måste få kontroll över fartyget. -Du måste ringa försvarsministern.
Nej, inte henne, för fan!
Jag ska ringa några samtal. Vi har några där nere som jag känner.
Claude? Är nånting galet?
Ja, du vet vad som lär hända. Försvarsministern vill bestämma allt.
Hon kommer att komplicera allt. Och det här kräver finkänslighet.
Det enda hon vill är att hålla en presskonferens.
Gör en överenskommelse.
Hon får uttala sig i ditt ställe, om vi får fria händer i en timme.
Och om jag misslyckas får hon ta över.
Ska den fårskallen tala med media? Okej.
Ge mig en timme utan inblandning.
Amerikanerna ringer. Vill nån svara?
Först ska vi nog tala med Lousdémistans ambassadör.
Claude! Jag har information och måste svara inom tio minuter.
Ni ska få uppleva ett av de ögonblick då administrationen verkligen behövs.
Castela, Bertrand. Strategisk chef.
Jag kan meddela att ett fartyg brinner utanför Lousdémistan.
Men oroa er inte. Jag följer situationen noggrant.
Kära vänner. Det vore till stor hjälp-
-om ni inte gör nånting under den närmaste timmen. Jag måste fokusera.
Under tiden kan ni jobba med det vi har. Det finns en del, t.ex. Turkiet.
Vi har Afrikas stora sjöar och Västbanken.
Vi har tonfiskarna på Seychellerna och ansjoviskriget i Spanien.
Och kan nån ta den maronitiske patriarken i mitt ställe i en timme?
Jag vet inte...
-Valérie? -Den maronitiske patriarken?
Tack. Jag anade nästan det.
Öppna en krypterad linje, Odile.
Och spärra av så att ingen kommer in.
Undviker du mig, Arthur?
Hur gick den där låten? "Jag förseglar din grotta..."
Du smeker hennes blomma, du plockar hennes ros
-Vad sägs om det, Valérie? -Åh, jag älskar snusk.
Tur att Frankrike har er pubertetsstinna gossar.
Om du är sur på mig för det där talet, får du verkligen kul här.
-Bättre kan du. -Du sa ju att talet var perfekt.
"Atanga glömmer vattnet, men inte tvärtom." Gabonesiskt ordspråk.
Ni jobbar väl inte för mycket? Akta så ni inte bränner ut er.
Kom, Arthur.
-Hur går det? -Vi jobbar på saken.
Hoppas att allt löser sig, mer kan jag inte säga just nu. - Ja?
Ja? Ja, Robert.
Nu hänger allt på dig. Ja.
Problemet är att vi behöver en sorts retroaktiv homoteti.
Jag förstår.
Förbered en presskommuniké, Arthur.
-Du kom överens med försvaret. -De får ju äran av det vi gör!
Ja, men det här är ganska rörigt. Det är bäst att vara försiktig.
Hallå? Hur går det, Bernard?
Arthur? Är talet till Statsvetenskapliga institutet bra?
Ja visst, herr minister.
Ni ser väl vad som pågår här just nu?
Det gäller att vara handlingskraftig och snabb.
Talleyrand är ute. Dagens diplomater diskuterar inte i väntrummen.
I dag måste man alltid vara redo att lösa kriser. Det är det viktiga.
Danske utrikesministern väntar.
Nej, inte dansken!
Vilket jävla jobb jag har! Och varje gång kommer han cyklande.
Ja, men du måste nog gå dit. Dansken har inflytande i Bryssel.
Och i går var slovenen här! Okej, Claude, gör så gott du kan.
Kære ven, jeg er glad for at se dig. Djävla språk!
Hej, Stanislas. Hur lång tid tror ni att det tar?
-Är han här? -Nej!
-Är han upptagen? -Ja.
Kan ni komma, Odile?
Jag ringde en försvarskollega. Han var skakad över att förbigås.
-Eftersom ingen leder det här... -Din roll är viktig...
...och så snart jag vet mer berättar jag det.
Snälla Odile.
Ta med dig det där.
Ja, hallå? Ja.
Tack.
-Hallå? -Det här blir katastrof.
-Ministerns far vill träffa er! -Nej, säg att jag sitter i...
-Åh, advokaten! Vilken överraskning. -Var är min son?
-Han träffar dansken, advokaten. -Nej, säg inte "advokaten".
-Kalla mig Antoine. -Ja, advokaten.
Jo, säg mig...
Grabbens tal i New York... Det är väl originellt åtminstone?
Nej, för att... Vi har många brister i familjen-
-men ingen får säga att vi saknar djärvhet och originalitet.
Jag vill inte att han kommer med nån teknokratsmörja-
-speciellt inte i New York.
de Gaulle talade ju där på hotell Astor:
"Jag hälsar New York"-
-"centrum för utbytet mellan vår gamla och ändå unga kontinent"-
-"och er nya värld, gammal i människans historia."
Vår gamla kontinent...djärvhet...
Ursäkta. Ja? Ja, ja.
Nej, nej.
Detaljerna... Dem lämnar man åt byråkraterna, eller hur Claude?
Jag hade velat hjälpa till mer med New York-
-men tyvärr får ni klara er själv.
De lyssnar inte lika mycket längre. Jag skrumpnar ihop...
Jag försvinner.
Jag är ett gammalt vrak.
Men jag tänker på er.
Vi är många som totar lite på egen hand på gamla dar.
Tack, advokaten.
Ring upp Stanislas igen.
Hur är det, Claude?
Fartyget är ännu närmare kusten nu. Jag vet inte hur det ska gå.
Jo, under fem minuter vill jag inte bli störd av någon alls.
-Åh, förlåt! -Men Odile!
Jag plockar upp och lägger det i rätt ordning.
Så där...
Jag hittar inte sidan 4.
Ingen brådska, för all del! Krisen kan vänta.
-Vi har all tid i världen. -Här.
Nej, kriget i Lousdémistan väntar nog.
-Nu räcker det väl?! -Varsågod.
-Hur går det? -Jag väntar på nyheter.
Jag ska till Berlin i morgon och New York om en vecka.
De här talen duger inte alls!
Sån teknokratsmörja fungerar inte ens på statsvetare!
Vilket skityrke!
Och New York-talet är ännu värre. de Gaulle talade ju på hotell Astor:
"Jag hälsar New York, centrum för utbytet..."
Det är inte sant. Svara.
Hallå? Ja? Ja.
19 grader, 21 minuter...
Vill ni ta död på mig?!
Överstrykningspennan fungerar inte! Förklara en sak:
Varför köper ni trasiga pennor?!
Titta, den luddar!
Vi har en kris som kan leda till världskrig.
Hur ska jag klara amerikanerna med en trasig penna?!
Ni ville skriva talet själv, så jag köpte en reservoarpenna.
En "Roller Tendol" nr 3.
Men ni har ju inte förstått nånting!
Att skriva är att flyga mellan olika blommor som ett bi.
Då behövs en överstrykningspenna!
De där intellektuella med rinnande pennor skriver vad som helst.
Det enda viktiga är att se klart.
Överstrykningspenna - pang!
Det gäller att Lousdémistan inte ingriper medan vi arbetar.
Och försvaret får inte ingripa-
-för det lär uppfattas som en krigshandling.
Ta den här boken. Man ser genast att den är värdelös.
Det finns inget att stryka för.
Men här har jag strukit för allt.
Det är riktiga grejer, det!
Det som räknas är det gula.
Jag kan se om en bok är bra bara genom att stryka för.
Vet ni vad problemet är, Martine?
Jo, era pennor är slut och den gula rinner.
Papperet buktar sig av pennan, och bra böcker buktar mer. Tusan!
Titta på Arthurs Berlintal.
Det buktar sig inte. Det visar att det är rena skiten!
Jag leder krisarbetet.
-Jag ska träffa ministern. -Varsågod.
Och presidenten är helt besatt av björnen Cannelle...
Fartyget nådde aldrig Lousdémistans territorialvatten.
Våra killar har evakuerats, och elden är nästan släckt.
Tur att vi har dig, kamrat.
"Om allt förvandlas till aska, känner näsan av det." Herakleitos, frag. 78
-Ingenting. -Jo, där. I tre stycken.
-Finansministern får bara tre rader. -Det är för mycket.
Titta, nu exploderar Oubanga också. Det passar ju bra.
Med det, Lousdémistan, Palestina och Nordkorea blir det lugna puckar.
Och vad ska jag säga i Berlin?
Ingen har sagt nåt på grund av båttjafset. Jag står helt naken.
Jag går dit, sluddrar lite: bla, bla, bla. Och sen?
Vlaminck är jättetrevlig i sina fyrkantiga skor. Men var är mina tal?
-Vem är det? -Ministerns chiffrerare.
-Han under fontänen? -Ja, han kodar telegrammen.
-Vad gör han här? -Ministern kan vilja telegrafera.
-Händer det ofta? -Aldrig.
Lousdémistan hör inte hemma i Berlintalet.
-Han ville ju det. -Lär dig att säga nej.
Ministern vill tala med er.
Får jag se vad ni har kokat ihop.
-Nej, jag vill inte läsa på den här. -Nej, ni får en utskrift.
Men var är början nånstans?
Högre upp.
-Den syns ju inte på skärmen. -Vänta lite.
Ni har tappat bort den. Den åts upp av er maskin!
-Nej, den finns här... -Ni har rört till alltihop. Försvinn.
-Vad är det? -En olycka troligen.
Vi kan inte sitta här till nyår. Kom, Arthur.
Sen vill jag ha talet till Statsvetenskapliga institutet-
-och New York-talet om risken för krig. Sätt fart!
-Jänkarna slappar inte, minsann. -De är 30 stycken!
Jag behöver ett skrivbord!
Råkar ambassadören ha ett skrivbord?
Claude?
Talet var så där. Homeriska metaforer är inte tyskarnas grej.
Vänta, vi sitter i skiten!
USA tänker tvinga oss att stödja dem.
Därför ökar risken för ett blodbad i Lousdémistan dag för dag.
Ursäkta mig.
Vi har en gisslansituation.
-Var? -I Afrika. En utklädd journalist.
-Han avråddes från att åka. -Otroligt! Jag är ingen fåraherde!
Jag kan inte ränna efter fåren jämt.
Han gjorde sitt jobb, nu är det vårt att få ut honom.
Skaffa ett kontor och en säker telefonlinje.
Jag har inte ens hunnit pissa.
Som tur är har ingen gett mig ens lite vatten.
Rena köttfärsen! Maskinen har ju slukat hela talet!
Det som krävs är djup, historia och hjärta.
Citera de stora - Euripides, Montaigne, Erasmus, Jaures, Zidane!
Muskler. Inget tjafs!
Tyskarna blir nog inte så glada över anspelningen på nazisterna-
-framför allt om den är för direkt.
Du kan väl säga samma sak fast positivt?
Nej, inte så där. Han är väl ingen belgare, heller!
Du är vacker ändå.
Han ska jogga.
Generalrep!
För att reta ryssarna nämner du Iran.
För att förarga Iran säger man att de är araber.
För att skapa kaos i Mellanöstern nämner man bara Lousdémistan.
USA gör allt det här samtidigt. Så nu är det rena rutschbanan.
Det där är väl Cahut? Men Maupas är helt fascinerande.
"Lycka till" betyder egentligen "Nu sitter du minsann i skiten".
Och "Bravo" betyder "Snart får du sparken".
-Vad säger han när du gör rätt? -Inget.
-Så Maupas styr ministern? -Ja, han är som en störig granne.
Han stör, men man reder sig ändå.
-Är grannen för Palestina? -Nej, där finns ingen olja.
-Men det kära Lousdémistan har olja. -Har de nykonservativa värvat dig?
De kanske har massförstörelsevapen under presidentpalatset också?
-Varför inte? -Under sovrummet säkert.
-Varför inte? -De har nog granater som huvudkuddar.
-Det ska tydligen vara sexigt. -Ja, men Taillard skiter i oljan.
-Men erkänn att han är en posör. -Nej, det är precis tvärtom.
En posör skulle godta vilka texter som helst.
Men om Taillard får ord som inte passar honom, funkar det inte.
-Om du gör fel, blir det världskris. -Ja.
Du är gullig, men han är nog inte som du.
Han är ingen posör, utan en antiposör.
-Han kanske tar "antibeslut" också? -Kommer han nånsin göra nåt konkret?
-Arthur. -Ja, ministern?
Jag vill göra ett uttalande på nyheterna i kväll.
Eller senast i morgon.
Om ansjoviskriget med Spanien. Nu är det bara idioter som säger nåt.
Det är komplicerat. Båda sidor har begått fel, så det är en balansgång.
Nej, problemet är premiärministerns värdelösa och obegripliga uttalanden.
Debatten måste höjas. De som tittar på nyheterna-
-måste förstå hur världen är och hur den bör vara.
Dagens världsproblem är inte ansjovis, utan rädsla.
Här finns allt. Herakleitos.
"Blixten styr allt." Visst är det bra? Och tydligt.
Läs den och rota fram några bra argument.
Allt finns där. Blixten!
Jag fattar inget av ansjovisröran.
Skulle våra fiskare vara oceanografer?
-Då kringgick vi ju fiskereglerna. -Det är inte lätt att förklara.
Du känner ju vår minister, så gräv inte ner dig i de tekniska bitarna.
Kan du inte försöka hitta-
-två eller tre citat av Herakleitos?
Sen kan du bygga upp nåt hyfsat utifrån det.
Okej.
"De vackraste apor är fula."
"Svinen trivs bättre i dyn än i rent vatten."
Vad är det?
"Ansjovisarna trivs bättre i spanska vatten"-
-"än på franska båtar."
-"Karaktären är människans demon." -Karaktären är ansjovisens demon.
"Människan bör känna sig själv och tänka klokt."
"Ansjovisen bör känna sig själv och..."
Hur går det?
Roa er, ni bara. Jag får väl göra allt som vanligt.
Ska jag behöva stryka för allt också?
Vi tar nåt. Den här passar er.
"Den dumme grips av fruktan inför alla samtal."
Grips av ansjovis...!
"Närvarande är de frånvarande." Tja.
"Det människan önskar är inte alltid bättre."
Det är som för fiskarna: "Ju mer de fiskar, desto mindre ansjovis."
"Släck omåttligheten före elden."
Hör ni inte vad Herakleitos säger? "Släck omåttligheten före elden."
Och jag ska säga er nåt.
De spanska och de franska fiskarna sitter i samma båt.
De måste sträcka ut händerna till varandra-
-övervinna rädslan och släcka elden.
Och Arthur... Utmana rädslan som plågar världen.
Ämnet ska flyga. Det är som Ignatius av Loyolas andliga övningar.
Det är så man styr världen. Med tankar som formar en vision.
Det är en spiral. Det är ju för tusan ingen konst.
En liten gränd i kasbahn, mitt i stans äldre del
En liten kille svept i en filt springer omkring mig
Med ögon fulla av varför söker han ett svar hos mig
Hon vill ju helst att inget är sant av allt det hon tror
Dina ord och din färg är okej, du kan bo både här eller där
Dansa med mig, om du tror att du ska va' där
Jag har inget problem med det
Aziza, jag vill ha dig om du vill ha mig
Hallå?
Hej då, Marie. Vi ses i morgon.
Då tar vi ett litet planeringsmöte.
Vi försöker hålla det kort som vanligt.
Vi börjar med dagens datum: kl. 9.00, det bilaterala avtalet med Chile.
De är här och bör ha satt i gång.
Kl. 10.00, konselj. Är ministerns fusklappar klara?
-Ja, han fick dem i går kväll. -Alexandre bad mig hälsa en sak...
...som brukar återkomma.
Ministern vill ha kortare tal, eftersom mötena måste bli kortare.
-Max tre minuter. -Essensen är kvar.
Lämna kvintessensen av essensen nästa gång-
-det som behandlas i media.
Det är oftast det som intresserar dem. Strunta i gammal skåpmat.
Kl. 11.00 inleds NATO-mötet i Geneve.
Det vill jag gärna förbereda, det är känsligt.
Nej, kl. 13.00 är nobelpristagaren Molly Hutchinson inbokad på lunch.
-Är ni säker? Men det går ju inte. -Det måste helt enkelt gå.
Det är till och med förstruket, så det är hugget i sten.
Jag inser att det är viktigt att äta lunch med nobelpristagare-
-men ministern är ju minister och NATO är också ganska viktigt.
Förklara snällt att lunchen är uppskjuten.
Fan också, jag har slitit med henne i tre månader.
-Är det nåt som är galet, Arthur? -Nej då.
Okej. Geneve till kl. 18.00 och...
Arthur! Var är mina fusklappar om Molly Hutchinson?!
-Vill ni ha fusklappar? -Självklart!
Jag ska träffa ett nobelpris. Ska jag stå och stamma eller?
Ge mig inspiration. Annars kan lunchen vara.
Ja, vi har faktiskt lite problem med den.
-Vi har ju ett NATO-möte, som du vet. -"NATO, förbarmande..."
Ja, det önskar vi alla, men med allt som pågår i Kosovo...
-NATO, åh NATO... -Jo...
Vi undrade just till vilken dag du kan flytta lunchen med nobelpriset.
-Kommer inte på fråga. -Jag tänkte så här:
Nästa måndag kommer kroaten. Du kan ställa in honom...
-...och möta Polly Mollington då. -Molly Hutchinson.
Ställa in kroaten? Du vädjar till mina känslor, hör jag.
-Men nej. -Vi kan inte ställa in igen.
Vi ställer in kroaten och behåller Molly Hutchinson.
Jag vill ha fusklapparna före konseljen.
Mötena är skittråkiga med alla idioter som babblar. Jag kan öva då.
Finns det nya pennor? Som inte luddar för...
Allt är förberett för nästa skrivomgång, ministern.
Då så, kamrater. Sätt fart!
NATO för oss alltså.
Du hjälper mig att skynda på lunchen, Arthur. Avgång kl. 13.30 prick.
Herr minister! Era fusklappar om Molly Hutchinson.
-Ministern! -Fusklapparna!
Här är en fusklapp om NATO.
Den är ju skrynklig! Har du badat med den?
Jag är ingen livräddare.
-Varsågod. -Tack.
-Vill ni ha nåt annat? -Nej, det är bra, tack.
Skönt, då var åtminstone konseljen över. Här är lagförslagen.
Läs det eller ge det till nån annan. Det är rena skiten.
Annars var det inte mycket. Folk skällde på varandra, så klart.
Och björnen är fortfarande puts väck.
Men annars rullar allt på. Det är bedrövligt.
Men gissa med vem jag ska äta lunch?
Jag vet. Halva planeringsmötet gick åt till det.
-Vill du följa med? -Ja, om du tänker på NATO också.
Molly!
Nobelpriset! Bravo!
För en gångs skull hyllas poesin. I dig valde de en sann konstnär.
-Jag försöker vara öppen för allt. -Och ni har hål i öronen! Nu äter vi.
-Hur hamnade jag här? -Du får ju mat.
Skål för ditt nobelpris.
-Här är er fusklapp, ministern. -Ska ni tjata om NATO nu?!
-Åh, har ni en fusklapp om mig? -Inte alls. Tvärtom.
Nej, jag hatar fusklappar.
Vad är det här? "Familjen Jingoulou, brådskande."
Åh...det är ett misstag.
Jag har en originalutgåva av "Den druckna båten".
Din poesi är så känslig och mäktig.
För litteraturen är mäktig.
Det är bandet mellan mod och list, komik och tragik, kappan och svärdet.
Det är det som räknas.
Det märks i dag.
Efter tre tusen års civilisation står vi inför människans svåraste period.
Människan håller på att förgöra sig själv. Kärnvapen, krig...
Och vad gör alla bläcksuddare och pennfäktare?
Jo, det ska jag berätta. De skriver fusklappar, små språkövningar.
De trivs med det. De talar och gottar sig medan kriget rasar.
Och kriget rasar i Mellanöstern, Afrika och snart i Lousdémistan.
Kriget rasar omkring dig.
I dig. I hela världen.
Det är en enda sak som räknas och som alla författare bör besitta.
Det är den inre glöd, som gör att du kan tolka världen som ett barn.
LÅT HENNE TALA
Vad tycker du, Molly?
Jag tycker att man måste leva upp till sina ord.
Jag har trevligt, men varför stöder Frankrike oljebolaget Total i Burma?
Det är som att stödja juntan, och juntan har fängslat en kvinna:
-Den folkvalda Aung San Suu Kyi. -Ja, du Molly.
Ju mindre olja Total säljer, desto bättre, tycker jag.
Om diplomatin inte hindrade mig skulle jag skriva fem böcker om året.
Att skriva, det är det sanna livet.
Men alla runt omkring stoppar mig, för de styrs av rädslan.
Fienden är alltid rädslan, överallt.
Det är de svagas och NATO:s logik, även i Turkiet.
För vem är egentligen klokast i Voltaires "Candide"?
Jo, det ska jag berätta, Molly.
Den turkiske dervischen! Du ser.
Jag förstår inte vad USA vill att NATO ska göra i Mellanöstern.
Det förstår inte jag heller, Claude.
Jag lär hinna dö innan jag inser vad NATO ska vara bra för.
Förresten åker jag inte till Geneve. Mötet får klara sig utan lilla mig.
Det ger mer att tala med dig än att höra om pseudokriget mot taylorismen.
Terrorismen.
Terrorismens taylorism. - Skriv upp det, Arthur.
Och glöm inte, Molly: Det som räknas i litteraturen är den inre glöden.
Malraux skrev: "Två saker räknas hos människan: modet och kulturen."
Du besitter redan kulturen.
Vet du vad? Vi är många som totar lite på egen hand på gamla dar.
Vad är "tota"?
Oj, vad du är duktig.
Att smyga in familjen Jingoulou bland lapparna är väl inget.
Du är skyldig mig ett nytt försök.
Föräldrarna är inte här, och morföräldrarna ska utvisas.
Ja, men du kan väl tänka på saken? Lovar du?
Du borde ha insisterat, han klantade sig ju. Du är för snäll.
Så där kommer du ingenstans. Be honom, han tar ju inga risker.
Riskerna vill vi tänka igenom själva.
Antingen kan jag tycka att hans jobb gör mitt liv till ett helvete.
Eller också accepterar jag att dela livet med själve Farao.
En vacker dag campar han väl hos oss. Och dessutom har Arthur och jag kul.
Jag hinner inte allt - New York, familjen Jingoulou...
-...att revolutionera Quai d'Orsay. -Skippa New York, då.
-Jag vet inte vem man får ta med. -De tar käringarna och du går ensam?!
Det står ju "med maka" på kortet! Vi ska bara umgås på kontoret.
Är vi ihop eller inte?! Vilka stofiler. Alla par är ju inte gifta.
Det är dags att de vaknar upp.
Det finns en enkel lösning:
Vi gifter oss. Då kan du ju gå.
-Vi har två veckor på oss. -Du är ju sjuk i huvudet.
Först tar du med mig på middagen, sen får du fria.
"Vishet är att säga sanningen och följa naturen." Herakleitos, frag. 62
Tre dagar. Ta fyra skjortor, slipsar och kalsonger ifall att.
-Och min badanka. -En tröja till om det är kallt.
Man ser knappt hålen katten gjorde. Kasta den sen.
-Nej, det är min favorittröja. -Ryms det nåt mer?
För jag har...
...tre buntar papper. Han vill nog ha tretton utkast av talet.
Men kan ingen ge dig papper i New York?
Nej, de har inte samma format. Arken är kortare och bredare.
Och då får jag säkert göra om talet.
Du vet ju att du får göra om allt femton gånger.
Tre dagar är lång tid.
Oroa dig inte. Vi ska nog få det att verka ännu längre.
Herr minister!
Vet ni nåt om björnen Cannelle?
Journalister är Egyptens åttonde plåga.
-Arthur! -Ja.
Ni vet nog vem Jean-Paul är. Han lär få Goncourtpriset.
-Er sista bok är "Världens tårar". -Näst sista.
-Vi hinner göra om allt. - Jean-Paul? -Varsågod och sitt.
Det som stör mig är synen på...
Ursäkta, tack. Synen på USA är lite för enkel.
USA är ett komplext land. Det finns mer än en amerikansk politik.
Skyll inte allt på republikanerna. Lincoln avskaffade ju slaveriet.
Ja, USA har inspirerats från flera håll. Sätt er ner.
-Som Baudelaire. Skriv nu. -Men det är ett tal inför FN.
Vi behöver inte ta upp historien.
Varför inte? Historien ger djup och påverkar folk.
Amerikanerna måste förstå att jag älskar dem mer än de själva.
De älskar inte sig själva. En tredjedel äter ju i bilen.
-Skriv ner det. -Men det är ju inte ämnet för talet!
Ni ska tala inför FN:s medlemmar om Lousdémistan och krigshotet.
Just det! Talet måste ha lite hjärta i form av en anekdot. Då...
Pang! Då säger vi att vi inte böjer oss för några galna republikaner.
Visst, men angrip dem inte direkt. USA är ett komplext land.
Delstaterna är olika: Vermont, Kansas... Valet börjar i Iowa.
-I varje primärval... -Precis! Iowa.
Där filmades "Broarna i Madison County".
-Se så, sätt i gång, Arthur. -Vi måste nog fråga Cahut.
Cahut och Cahut. Fråga honom, då.
Ursäkta mig.
Jag klampar väl inte in på unge Vlamincks revir?
-Nej då. -Är han släkt med...?
På långt håll. Akademisk målare, för mycket himmel.
-Ministern. -Stéphane.
Jag bad Arthur gå igenom USA-talet.
Ja, det är för snårigt och liknar inte utkastet.
Sätt er ner, Cahut.
-Bältet. -Nej, tack.
Spänn fast er! Om nåt händer blir ni ju en mänsklig projektil.
Okej. Man måste följa exercisen, men vad är det som gör er upprörd?
Ingenting. Lägg till vad ni vill, men det gör allt värre.
Det är som att läsa Talmud på ett bostadsrättsmöte.
Vi har 191 nationer, 191 ministrar, 191 tal. Alla får tio minuter!
Precis! Varje minut räknas. De måste vara djupa och tungt vägande.
Komplexa.
Okej... Arthur.
Akta er.
Diplomati är rena tvångströjan.
Hoppas att det inte blir turbulens, jag blir ofta flygsjuk.
-Det är för långt och hör inte dit. -Vänta nu.
Det är ju han som vill det, för fan! Förlåt.
Stycket om Lousdémistan är väl bra och korrekt?
Ja, förenklat som alltid, men korrekt.
Och jag var nr 2 på ambassaden där, som du vet.
Men texten är monstruös:
Som om Frankenstein talar till Snövits sju dvärgar!
Det som räknas är ändå inte talet, utan vad som pågår i kulisserna.
Imponerande att lägga ner all denna energi på nåt som ingen lyssnar på.
Tack, ert goda humör smittar av sig.
-Han kan få en myrstack att strejka. -Min fru börjar få nog.
Du har tur som inte har familj. Och nu spillde jag majonnäs också.
Såg du "Broarna i Madison County"?
Meryl Streep.
God dag, Christian. Kom, Jean-Paul.
-Var ska Picasso sitta? -I bil nr 2.
Säg åt honom att skriva ut texten i bilen.
-Sitt i framsätet. -Ja, jag är åksjuk.
Vlaminck får inte åka med mig. Jag delar inte säte med en bebis.
-Men allt annat är fullt. -Sätt honom i journalisternas buss.
Var är bussen?
Fan.
Det fattas en sida.
"Fjärilars vingslag..." Försöker du imponera på honom?
Precis.
Hissar gör mig alltid illamående.
-Titta, bara. Jean-Paul? -Här är jag.
De förtjänar inte ens att nämnas.
Herr minister? Vi har lite trassel.
Vänta här, Jean-Paul.
Bra början, Castela. En läcka.
En journalist tog en sida av talet, och de förvränger allt.
Jag tog inget! Herrn här föredrog bussen.
Inte när man skriver ett tal! Höll ni inte presskonferens också?!
-De sa åt mig! -Nu får vi göra om allt!
På grund av dem.
Läcka eller inte, så var det dåligt och behövde skrivas om.
Cahut! Skriv en tydlig framtidsvision för Mellanöstern. Med enkla ord.
Christian svarar den där idioten med ett stycke. Castela...
Castela! Ungefär ett stycke om FN:s roll. Nu sätter vi fart.
Jean-Paul basar.
-Det gör era stolpiller klokare. -Komplexare...
Arthur. Så snart det är klart, kör du det i din mixer. Som inte får läcka.
Bra, då sätter vi i gång.
Kom, Arthur. Vi ska gå och pissa.
-Jag valde inte bussen, ministern. -Jag vet det.
Vet du vad, Arthur? Presidenten sa en viktig sak en gång:
"Med de liv vi lever får man ta saker som de kommer."
"När ni hinner käka, käkar ni. När ni hinner knulla och pissa, samma sak."
-Punkt slut. -Just det. Jag ville tala med er.
En familj i min fästmös skola har problem.
-"Familjen Jingoulou, brådskande." -Ja.
Jäkla Molly.
-Allt står här. -Lägg den i min ficka.
Jag ska göra vad jag kan, kamrat. Vi är inga odjur.
Har ni en fästmö?
-Betona "fasa"... -Nej.
Det viktiga är "rädsla" och "misstanke".
Senaste nytt.
-USA tänker köra förslaget i FN. -Vi vann.
På sätt och vis. Krig blir det, men med FN:s godkännande.
-Ska jag ändra sidan 2, då? -Först ska Säkerhetsrådet överlägga.
Vi kan inte angripa USA nu. Vi får hyckla och applådera. Kul, va?
Ja, men måste vi ändra talet? Det är inte så enkelt.
-Tänker du skolka igen? -Ja, annars får jag ont i magen.
-Jag väntar i korridoren. -Ta en tupplur.
Tveka inte att be kusinerna om nåt.
Arkivera.
Det var Frankenstein.
Jag sa ju det: Tänk bostadsrättsmöte, inte Aristoteles skola.
Tala om trapphuset, inte världens framtid.
USA renoverar huset och världen hurrar, fast de spränger kvarteret.
Det värsta är att de vill få FN att legitimera deras ingripande.
Och vi ägnar oss åt romantisk poesi - vi står utanför.
-Precis. -Vad då "precis"?
Även om talet var klumpigt visade det var vi står.
Nu ska vi hamra in att de ska hålla fingrarna borta från Lousdémistan.
Tvärtemot vad ni tror så har vi tagit ett steg framåt.
Vi har dragit en gräns.
På ena sidan står visionerna-
-och på den andra stålarna, oljan och de nykonservativa.
Har ni läst Tintin?
Det är klart att ni har. Kommer ni ihåg albumen?
Och varför tror ni att ni kommer ihåg dem?
Tintin är äventyr - månen, Amerika, det svarta guldet.
Men Tintin är också rytmen.
Pang, pang, pang! Nästa ruta.
Rutorna leder alltid vidare, ända längst ner.
-Den skäggige... -Haddock?
Han fastnar i rör, slår i huvudet, och det leder vidare till nästa sida.
Och där... Ploff! På hela sidan.
Där står en raket. Gigantisk, röd och vit, hundra meter hög.
Och vi gör likadant.
Pang, pang, pang! Tal - folk lyssnar. Pang, pang, pang! Upp i luften.
Ploff! Plötsligt ser folk hela världen.
Oj, jag får svindel. Vilken berg-och-dalbana.
-Nej, det är spöktåget. -Precis! Spöktåget.
Man blir skiträdd. Skiträdd!
Framför er har ni Lousdémistans folk.
Ni har kärnvapenhotet. Då tar man det lugnt.
Det första jag gör är att jag sätter mig och stirrar killarna i vitögat.
Ministern! Det har skett en kupp i Oubanga.
-80 000 undersåtar. -Ring Maupas.
-Han sover. -Han sover aldrig.
-Vad är klockan där? -Hon är tio här, så tre kanske?
-Nej, nu skiljer det sex timmar. -Fem med bådas vintertid.
-Nej, det blir sex timmar. -Just det, sex.
-Det blir fem. -Nej, sex.
-Skit samma, ring honom. -Då är klockan fyra.
Han svarade.
-Ja? -Det utvecklas fort.
Oscarvilles flygplats har tagits av rebellerna.
-Du kanske måste resa hem. -Jag reser hem tidigare.
"Vandrare i natten: trollkarlar, Bacchus präster, invigda."
Herakleitos, fragment nr 43
-Det kan gå hur som helst. -Rebellerna intar snart huvudstaden.
Makthavarna skyller på oss, så vi måste ingripa.
-Det här går åt pipsvängen! -Gick resan bra?
Osämjan mellan Banshi och Tana är livsfarlig.
Vi kanske borde prata med amerikanerna?
Om ni inte gjorde det när ni roade er i New York.
-FN ligger ju i USA. -Nej, USA lämnar vi utanför.
Om en timme angrips vi i media. Och Afrika är känsligt.
-Vi måste höra vad presidenten säger. -Ja, han sökte dig i morse.
Han är väldigt upptagen med björnen Cannelle just nu.
De letar efter den.
En björn får väl inte gå före ett inbördeskrig?!
Presidenten har inte tid. Han träffar kanadensaren.
Det blir allt värre. Oubangierna angriper civilbefolkningen.
Få ut kanadensaren från presidenten!
Han ringer!
Vi måste släcka elden för att slippa skogsbrand.
Är det Herakleitos? Ni är tydligen specialist.
Jag läser honom mellan björnjakterna.
Ni ville tala om Banshi och Tana.
Jag inser allvaret, tro mig. Just nu måste vi vinna tid.
Nej, tiden är emot oss. Jag känner N'Bika, han offrar folket för makten.
Om vi vill undvika folkmord krävs FN-ledda styrkor omedelbart.
Då måste vi ju fråga USA. Vilken timing.
Det är bråttom, president N'Bika ringer!
Frankrike är era vänner, Paul. Vill du sätta hela Afrika i brand?
-Alla borde evakueras genast. -Du vet inte vad du säger.
De är för många för att ordna det.
Vi hjälper dem som vill åka, men utan alarmerande uttalanden.
Ni borde nog lugna nationalförsamlingen.
-Frankrike måste ta sitt ansvar. -Ner med franska Afrika!
-Men...förutom våra undersåtar... -Kolonialist!
...kan vi inte strunta i de historiska banden.
-Frankrike är skyldiga Oubanga det. -Det är skamligt!
Därför skickas militära trupper under FN:s ledning till Oubanga.
Trupper skickas till Oscarville.
N'Bikas partisaner leder antifranska demonstrationer i Oubanga.
Jag skiter helt i deras kritik. Skulle jag vara kolonialist! Löjligt!
Jag kan pigga upp er med en god nyhet.
Lousdémistan viker sig och sänder en vapenrapport till Säkerhetsrådet.
Den dåliga nyheten är att den är på 12 000 sidor.
Jag läste lite i går kväll och i morse. Det är rätt intressant.
Där står lite allt möjligt: hur man bygger flygplan, citat ur Koranen-
-Lousdémistans tågtidtabeller och museientréer.
Om man letar noga hittar man nog kakrecept.
Övergreppen har börjat och paniken växer. FN är inte ens på plats.
Vi måste lugna dem. Ordna ett flygplan.
Flygplatsen är beskjuten.
Det skiter jag i. Se till att den säkras.
Vi måste agera. Man får inte vara rädd för elden. Jag går i elden.
Jag blir elden. Anteckna det, Arthur.
-Vi kör vidare, vad som än sker. -Är ni säker?
Öppna dörren.
-Jag kom för att lösa allt fredligt. -Sätt er i bilen.
De stöder president N'Bika och jag är här för att tala med honom.
Det här är inte rätt tillfälle.
-Ni är säkrare i bilen. -Då ber jag er släppa igenom bilen.
Ursäkta mig. Kom nu.
STOPPA KRÄKET TAILLARD
Ni fick till eldupphör under ert dramatiska besök.
Ja, jag har träffat president N'Bika och kommendant Bokolo i Oscarville.
Båda intar vår ansvarsfulla hållning.
-Jag talade just med Valérie... -Jag vet.
Ja, ministern.
Han kommer här. - Det är han.
-Ja? -Nu krävs det medling.
-Ja, Alexandre. -Banshi och Tana bor i hela området.
Vi kontaktar de andra statscheferna och tussar ihop dem tills de är sams.
-Smaklig måltid. -Tack.
Bra, tack.
Jag vill tala med Zambaras premiärminister.
Barunas president, tack.
Koppla mig till Banzi i Kiruana.
Mår du bra, Tabo? Du värnar ju om freden i Afrika precis som vi.
"Leda - att slita och börja om med samma saker." Herakleitos, frag. 93
Hej. Var semestern bra? 35-timmarsveckan?
Vad gör vi med den?
Jo, det ska jag berätta.
Vi ska dra åt snaran om oppositionen. Jag har strukit för hos Herakleitos.
"De inser inte att den som är oenig med sig själv också är enig."
Arthur, vi behöver en krismanual.
Det finns manualer om allt, till och med att skriva.
Fast böcker skriver ju sig själva.
En krismanual med tydliga punkter.
Pang, pang, pang!
En universalmanual. Börja i kväll. Vi smider medan järnet är varmt.
AGERA, KRIG, KRIS, OBALANS, FN
MEDLING, KRAV, MÖTE
FÖRANKRING, DELNING, OST
KRIG
-God kväll. -God kväll.
För medborgarna var det viktigt att förbättra...
-Det är väl bra. -Ja...den gamla planen.
...leda in parterna på en väg där utgången är oviss-
-och som inte accepteras när de väl står inför lösningen.
Se på honom.
"Konflikter bör vi lösa tillsammans under FN:s överinsyn."
Bla, bla, bla... "...uppnå en allsidig fred...", okej.
"Tända civilisationernas eld..." Skojar du?
Dina föräldrar måste ingå vapenvila.
Vi bjuder dem på middag och stänger in dem tills de löser allt.
Under FN:s överinsyn? Då får du skaffa fler stolar.
-Kom du ihåg osten? Du fick en lapp. -Nej...
Jag kom inte på nån titel, så jag kallade den "Antimanual".
Det är ingen antibok. Och de ny- konservativa är inte anti, bara fån.
Men Malraux skrev "Antimemoarer". Var han ett fån?
Bra, kamrat. Det här är viktigt. Vi skjuter fram positionerna.
Jag har alltid goda nyheter. FN:s inspektörer är nu i Lousdémistan.
Självklart går det riktigt dåligt.
Lousdémistan gömmer allt, ner till minsta legobit.
Inspektörerna får se tomma rum.
Jänkarna är orimliga och kräver att få se kungens kalsonger.
Allt är bra och kan explodera i dag.
Säg inte så. Vid minsta skott sticker han som ett skott till kulregnet.
Ja, nu struntar han i faran. Vi har en afrikansk trollkarl till minister.
-Arthur? Hur går det? Vi ska ju åka. -Han kommer här.
-Det är jättebråttom. Hallå? -Det är ministern.
-Vi ska till New York. Vet du det? -Hallå?
Det här skulle tas bort i nya versionen!
Den nya är redan gammal. Nu har vi en ny-ny och en gammal-gammal.
Titta, jag har sammanfattat andra delen.
Första utkastet skulle Cahut ändra.
-Nej, jag sammanfattar tredje delen. -Nej!
Nej, du får inte ta bort det där.
-Jag har samma stycke två gånger. -Bara två? Lyckost.
Nåt nöt har skrivit "skörda aprikoser" i stycket om religion.
Vad är det här om "ett gammalt land"? Gud hjälpe oss!
-Det stryker du absolut inte. -Heja.
Han får säga vad han vill ha kvar när vi har resten av texten också.
Okej, ge mig fortsättningen.
Koncentrera er.
Hur får man er att fatta? Med morsekod? Med semaforer?!
Det ska vara direkt, inte ett tal. Inga fraser och ingen lyrik!
Ord, principer, fakta.
Jag talar inför Säkerhetsrådet, inför hela världen.
-Vad är det här? -Jag vill tacka dig.
-För vad? -Uppehållstillståndet.
Åt familjen jag pratade om. Din antiposör lyckades på nåt sätt.
Klarhet, effektivitet, broderskap.
Undrar varför han inte sa nåt. Men det var kul att höra. Och tack.
-Den är vacker. -Ja. Och mjuk. Tack.
Killar.
Nu gäller det. Ska man kasta en granat, så ska man.
Har du skrivit det?
-I dag snor ni inte min bil. -Fin halsduk.
Från min första ex-svärmor. Få se om jag står ut i 40 år.
"Första ex-svärmor"? Vad menar han?
Just nu är allt lite förvirrat. Akta trappsteget.
Ett förhastat militärt ingripande förstör världssamfundets enighet-
-och äventyrar dess legitimitet-
-och, i längden, dess effektivitet.
I detta Förenta Nationernas tempel värnar vi ett ideal-
-och ett samvete.
Vårt stora anseende och det tunga ansvar som faller på oss-
-får oss att prioritera nedrustning i fredens namn.
Och det är ett gammalt land - Frankrike -
-på en gammal kontinent - mitt Europa - som vill säga er något i dag.
Vårt land har erfarit krig, ockupation och barbari.
Vårt land glömmer inte vad vi är skyldiga de frihetens kämpar-
-som kom från USA och andra länder.
Ändå har vi alltid stått rakryggade inför historien och människan.
Trogna våra värderingar vill vi agera resolut-
-med alla medlemmar i världssamfundet.
Vi tror att vi tillsammans har förmågan att bygga-
-en bättre värld. Jag tackar er.
Demosthenes hade aldrig lyckats med alla stenar i munnen.
Översättning: Lotta Almqvist www.btistudios.com
-Han heter Pol Pot. -Pol Pot?!
Hur går det?
Vi måste agera. Man får inte vara rädd för elden. Jävlar!
-Jävla dörr! Jag blir... -...elden.
Idiot!
Förlåt!